 naslouchání a pozorování  zpět na stránku o toni packer na začátku bych ráda řekla něco o naslouchání a našich vzájemných vztazích slyšeli jste už někdy rozhovory o meditaci jakým způsobem jim nasloucháte předvídáte co bude řečeno a víte již předem na základě vašich vzpomínek co jednotlivá slova znamenají a co řečník který již takové rozhovory vedl plynou slova rozhovoru mechanicky z paměti a je to jen rutina existují různé stavy mysli když spolu navzájem mluvíme většinou je naše mysl ovlivněna pamětí jazyk je uložen v paměti a my většinou nevěnujeme dost času tomu abychom vnímali jakým způsobem mluvíme natož pečlivě pozorovali co vlastně říkáme můžeme mluvit a naslouchat aniž bychom byli ovládáni pamětí a návyky výjimkou je ovšem jazyková paměť a vzpomínky umožňujících pochopit různé příklady užívané při výkladu můžeme naslouchat a mluvit čerstvě neovlivňováni tím co jsme znali dříve když se objeví myšlenka to jsem již slyšel to znám můžeme právě v tom okamžiku myšlenku a její důsledky pozorovat můžeme si uvědomit jak omezený a strnulý je postoj to už znám myšlenka to už znám zablokuje naslouchání a pozorování pozorování nikdy nevychází z paměti nemá paměť znamená to dívat se právě teď celý organismus je do pozorování zapojen to co bylo řečeno neposuzujeme na základě paměti jen přítomně nasloucháme a sledujeme nikdo to za nás nemůže udělat můžeme to udělat jen sami pro sebe můžeme zjistit zda to co slyšíme vidíme a čteme je skutečně tak většinou věříme že pravdivé je cokoliv co pochází z respektovaných a tradičních zdrojů ale můžeme zjistit jak to skutečně je z první ruky a ne až z druhé nepřejímat mechanicky co řekl někdo druhý měli bychom mít jasno zda si o něčem myslíme ano je to tak ne není to tak nebo nevím zkusme to zjistit hodnota rozhovoru spočívá v možnosti okamžik od okamžiku zjišťovat co je skutečné nemá žádný význam snažit se zapamatovat si řečené jak jsme se to učili ve škole také nemá význam považovat za nejdůležitější to kdo rozhovor vede a přisuzovat této osobě nějaký význam když si vytvoříte představu o toni a budete na tuto představu reagovat úctou nebo vzdorem souhlasem nebo nesouhlasem bezprostřední naslouchání a pozorování se zablokuje máme o sobě představy je to tak můžeme si v duchu někoho představit zavřeme oči a vzpomene si docela přesně jak ta osoba vypadá a můžeme si tu představu ověřit když se na dotyčnou osobu přímo podíváme takže existují neškodné přiměřeně přesné představy jak vypadají druzí nebo my sami ale existují i jiné představy na základě minulých znalostí a zkušeností si ukládáme představy o tom jaký kdo je pamatujeme si příjemné i nepříjemné zkušenosti které spolu máme a na základě těchto představ vytváříme vzájemná pouta i zášť máme o sobě také představy založené na zakořeněných předsudcích tradicích spekulacích drbech a klepech zbožných přáních a tak dále předpojaté představy nutně ovlivňují naše současné vztahy vzpomínky uložené v minulosti do mozku zabarvují a zkreslují současné vnímání každý z nás to může potvrdit dokud budu lpět na vzpomínkách jak jsi mne zranil nebo zranila nebo jako jsi mne ponížil nebo ponížila svými poznámkami tak tím bude můj současný vztah k tobě ovlivněn budu se ti snažit vyhnout nebo k tobě budu přitahována pokud se to vše děje v mysli nepovšimnuto bez jasného uvědomování nemohu se s tebou setkat nově bez předsudků právě teď místo toho sleduji tu starou nahrávku která zkresluje to co se právě děje někdy je to zkreslení úplné jsme tak silně přesvědčeni o tom jaký ten druhý je že vše co říká nebo dělá jen pomáhá starou představu potvrdit můžeme to vše inteligentně pozorovat a porozumět tak procesu vznikání představ a jejich důsledkům my sami jsme nejlepší laboratoř když budeme právě v okamžiku kdy se to děje pozorovat jak představy vznikají jak se k nim připoutáváme můžeme ten proces objasnit je nám jasné že jakkoliv přesná představa není reálná osoba co je reálná osoba ptáme se zda můžeme vidět sebe i druhé právě takové jací jsme v tuto chvíli ne představu ne vzpomínku ne spekulaci nebo zbožné přání ne to čím bychom chtěli být nebo čím bychom chtěli aby pro nás byl ten druhý nevytváříme další představy jednoduše se ptáme co se děje právě teď uvnitř i venku můžeme představy odhalit takže nás přestanou ovládat a uvidět jací skutečně jsme ať už se spolu bavíme ve skupině nebo v soukromí můžeme být skutečně spolu takže přestane záležet na tom co se stalo v minulosti včera nebo před lety můžeme si společně naslouchat a pozorovat se bez předsudků naslouchání a pozorování nejsou dva oddělené procesy žádný ze smyslů není oddělen od ostatních pokud nemyslíme v pojmech a nenecháme se omezovat zapamatovanými znalostmi pak smysly pracují jako jeden celek pokud nás neovlivňují zapamatované znalosti minulé zkušenosti chtivost a strach pak mezi námi nedochází k rozporům zkoumáme se nasloucháme si pozorujeme se nejsou zde dva různí lidé protože rozdíly v osobnostech teď nehrají roli osobnost se rozvíjí v důsledků různých zděděných sklonů a nadání odlišných rasových sociálních a kulturních vzorců chování které do nás vštěpovali při naší výchově a vzdělávání ale osobnost a její podmíněnost přestane být důležitá když se začneme dívat přímo právě teď když všechny smysly pracují jako jeden celek a volně nasloucháme a vnímáme s otevřenou myslí tělem a srdcem nejdůležitější je naslouchat a pozorovat naplno právě teď nejde o to držet se svého názoru chceme aby bylo po našem je to součást naší osobnosti naše názory vytvářejí naše já co zbude z já když se přestaneme s názory identifikovat trvat na nich a bránit je napadne nás vůbec taková otázka nebo se okamžitě objeví strach strach že jsem nic v tom spočívá tato práce postavit se přímo čelem strachu který se objeví když vše o sobě zpochybníme nezpochybňujeme abychom hledali chyby nebo něco obhajovali bojovali s něčím nebo něco vylepšovali tato pochybnost nám umožňuje bez ustání zkoumat naše nejhlubší základy víte co tím myslím odkud se to všechno vzalo naše identita naše hluboká připoutanost k tomu co jsme a okamžitá ochota to bránit je to všechno co nás tvoří co zůstane když zmizí připoutanost k osobnostním rysům názorům minulé zkušenosti znalostem a tak dále co zůstává co zůstane bez připoutanosti a obrany nezkoumáme to rutinně mechanicky s nějakým záměrem ale důkladně pečlivě s velkou zvídavostí a zájmem může náš vzájemný vztah spočívat ve společném naslouchání a pozorování můžeme rozpoznat vznikající představy a nechat je stranou aby nenarušovaly naše společné naslouchání a pozorování není možné odstranit naši minulost je ale možné abychom naslouchali a přitom chápali co minulost skutečně tvoří je to paměť myšlenky představy a s nimi spojené pocity a emoce tyto obsahy nejsou přítomné právě teď pokud otevřeně nasloucháme zůstává minulost stranou pokud si myslím že někdo jiný dokáže naslouchat lépe než já tak se rozjede celý ten složitý mechanismus pocitů méněcennosti nesmělosti a strnulosti děje se to když se srovnáváme s druhými to není nic nového všichni to známe srovnávali jsme se s druhými nebo nás srovnávali učitelé rodiče a přátelé minulé i současné srovnávání je spojeno s úzkostí bolestí a zraněním díky své neurofyziologické struktuře má mozek úžasnou schopnost propojovat různé prožitky pokud si jasně neuvědomujeme co se právě děje pak současný prožitek vyvolá minulé zkušenosti pocity emoce reakce a potlačené i nepotlačené vzpomínky zjevně nejsme v našem prožívání nezávislí na druhých lidech jsme ovlivněni myšlenkami pocity a emocemi které prožívali naši rodiče a další lidé když na nás reagovali projevuje se v nás jejich strach vztek víra a naděje tyto vlivy sahají ke generaci našich rodičů jejich rodičů a tak dále do minulosti až k našim zvířecím předkům můžeme sami u sebe pozorovat tyto vlivy pozoruji že když reaguji bez uvědomění ze zvyku automaticky tak vlastně reaguje celá minulost nikoliv jen má osobní minulost ale vše co mne kdy ovlivnilo a to bylo všechno a všichni je možné aspoň na chvíli nahlédnout že to co právě teď reaguje je vědomá i nevědomá paměť co nás právě teď tvoří vás i mne když se naštvu mohu vám říci něco zraňujícího nebyl to můj záměr nechtěla jsem tak zareagovat ale prostě to vyhrklo ven odkud se to vzalo o čem jsem přemýšlela co jsem si představovala na co ve vás jsem zareagovala bylo to přiměřené mělo to smysl já opravdu nevím podívejme se na to všechno čerstvě naslouchejme znovu co se děje uvnitř a co se děje venku možná si na vás nebo na sebe promítám něco co nemá žádnou souvislost s tímto živým okamžikem ale je to naopak plně závislé na mrtvé minulosti máme dobré důvody zkoumat zda se můžeme od minulosti osvobodit když teď necháme stranou svoji osobní situaci a podíváme se na věci globálně tak uvidíme že všude na světě se za celou lidskou historii nezmenšilo množství strachu chamtivosti konfliktů násilí obrany válčení pomsty a nevyslovitelného utrpení a v našem nejužším kruhu já a ty manžel manželka přátelé reagujeme stále na základě minulosti a co děti vychováváme je na základě toho jak jsme sami byli vychovaní objeví se v nás vztek strach a násilí v důsledku toho co jsme zažili jako děti před mnoha lety ovládají stejné mechanismy všechny lidské bytosti když zkoumáme mechanismy které ovládají tělo i mysl objevujeme tělo i mysl ostatních lidských bytostí nezávisle na osobnosti historickém období a zeměpisné oblasti to je na téhle práci krásné když totiž objevíme co je nám všem od nepaměti společné objevíme také soucit a laskavost ne lásku ke konkrétní osobě ale explozivní lásku ke všemu a všem nenaznačuje už samotná otázka jaký máme mezi sebou vztah jistou vzdálenost a oddělenost můžeme se tak zeptat ale vidíme jak je to omezené pokud to opravdu a do hloubky vidíme pak nás nic nedělí  zpět na stránku o toni packer 