 zranění a obrana  zpět na stránku o toni packer vnitřní zranění pronásleduje všechny lidské bytosti byli jsme zraněni v minulosti něco nás zraňuje právě teď a děsíme se toho že budeme zraněni znovu mysl a organismus přijímají všemožná obranná opatření aby se ochránily před minulými současnými a budoucími zraněními při každém meditačním ústraní se objevuje naléhavá otázka co je vlastně zraněno když nás něco zraní můžeme sledovat celý ten proces zranění s plnou pozorností právě v okamžiku kdy nastává zkoumáme co se vlastně děje zůstáváme s tím necháme to zcela rozplést a odhalit v okamžiku kdy jsme zraněni můžeme to bezprostředně sledovat a naslouchat tomu většinou své zranění nezkoumáme a díky tomu proti zranění vznikají automatické obrany a ochrany bojíme se tomu všemu čelit právě v tomto okamžiku nebo přeci jen občas blikne uvědomění toho co se právě děje možná ano ale nenásleduje vzápětí myšlení a pocity nechci se dotýkat vší té bolesti pokud máme strach čelit zranění prožívat zranění projít skrz něj a strach že někoho zraníme zatímco jsme chycen ve svém zranění mysl a tělo jsou udržovány v bolesti a otupělosti jsou plné rozporů a ustavičně hledáme kudy před tím uniknout tak právě teď můžeme věnovat tolik času a energie kolik je třeba a podívat se na zranění mysl možná říká právě teď necítím zranění tak jak ho mohu sledovat ale zranění většinou nebývají příliš hluboko pod povrchem snadno si na ně vzpomeneme když zkoumáme zranění většinou začneme nejprve hledat vysvětlení jaký byl důvod a příčina zranění mysl neustále hledá vysvětlení toho co se stalo a proč se to stalo mysl velmi ráda řeší věci tímto způsobem můžeme nechat tento proces probíhat a přitom zahrnout do pečlivé pozornosti plnou šíři toho co se děje mysl nejenže touží po vysvětleních po nalézání příčin ale také po obraně a ochraně obrazu který si vytvořila o mě brání mne tím že hledá chyby jinde můžeme to vidět právě když se to děje hledání příčin zranění jejich nalezení v dávné či nedávné minulosti a poté vysvětlování ospravedlňování bránění se obviňování výčitky nebo stažení do ochranné ulity to vše se děje v myšlení ve fantazii mysl v tom dokáže pokračovat hodiny dny i roky přehrává si vnitřní video a zvukové záznamy přehrává si znovu co se stalo proč se to stalo a co se mohlo nebo mělo stát místo toho tímto způsobem zůstává mysl svázána v kruzích svých fantazií spolu s bolestí emocemi rozpory a úniky to vše je součástí zranění jsme teď spolu můžeme to pečlivě sledovat a ne jen rychle přelétnout tyto řádky může být mysl osvobozena když dojde k uvědomění si celého tohoto procesu začněme znovu od začátku někdo mne ostře kritizuje a okamžitě to bolí proč být kritizován sebou přináší všemožné myšlenky a pocity které se týkají situací kdy jsem v přítomnosti ostatních pocity rozpaků ponížení odmítnutí viny neschopnosti či jiné pocity můžeme se okamžitě cítit ohroženi v nebezpečí zatraceni a odříznuti od bezpečí uznání a lásky může se objevit i řada jiných pocitů jako je vztek nebo pomstychtivost ale zkusme to teď nechat tak jednoduché jak je to jen možné myšlenky a pocity které vyvstanou se mohou lišit u různých osob případ od případu ale jsou tady ovlivňují náš celkový stav a teď je možné jít hlouběji ovlivňují nás současná i minulá zranění která jsou neustále vyvolávána pamětí nejen pamětí mysli ale i pamětí těla organismu současné pocity zranění automaticky rezonují s bolestivými vzpomínkami které jsou od nejranějšího dětství ukládány do mysli a různých částí organismu lidská mysl a tělo vzpomínky neustále ukládá a střádá většinou nevědomě když se staré vzpomínky oživí tělo znovu cítí stejné bolesti strach a vztek jako před lety kdy k těm událostem došlo paměť to všechno vyvolá všichni to známe z vlastní zkušenosti všichni bez výjimky jsme byli jako malé děti mnohokrát zraněni a vzpomínky na tato zranění okolnosti které je doprovázely a reakce na ně jsou uloženy v celém organismu někdy s námi milující matka nebo otec nebyli právě tehdy když jsme je potřebovali někdy jsme byli nepochopeni vztekle nám vyhubovali vyhrožovali nám trestem trestali nás byli jsme v rozpacích vysmívali se nám nebo nás ponižovali ne všechno z toho se nám muselo přihodit osobně vliv na nás může mít i to že vnímáme násilí které je pácháno na ostatních členech rodiny nebo společenství my dospělí si většinou neuvědomuje co děláme když jsme rozhněvaní podráždění nebo vyčerpaní všichni v sobě mám naprogramované násilné reakce už z doby na kterou si ani nevzpomínáme automaticky opakujeme co jsme se od nejranějšího dětství naučili napodobovat a uložili si do paměti tón a zabarvení hlasu gesta pohled očí svraštění obočí a další výrazy obličeje to všechno je podmíněné naučili jsme se to napodobovat od mnoha různých lidí před dlouhou dobou ještě když jsme sami byli dětmi můžeme pozorovat jak starší děti hubují mladší přesně tím způsobem jakým byly samy hubovány když jsme byli zraněni hlasitým rozhněvaným hlasem což je pro dětský organismus trauma když nás někdo hrubě potrestal donutil nás něco udělat bolestivým ponižujícím způsobem nemuseli to být jen rodiče ale i jiné mocné osoby tak se všechna ta zranění ukládají do tělesné paměti a nejsou jen uložena je to aktivní síla zranění jsou také zaznamenána jako neuzavřená témata která nás neustále trápí a vrací se znova a znova reakce oko za oko zub za zub je hluboce uložený program v repertoáru našich automatických reakcí a tak je zranění úzce propojeno s potřebou odplaty jdou spolu ruku v ruce ale důležité je porozumět tomu nejen intelektuálně pochopit tuto myšlenku a někomu ji pak vysvětlit ale sledovat tyto reakce přímo právě když v nás pracují pokud k tomu nedojde nenastane podstatná změna zraňování sebe i druhých pokračuje zkoumáme zranění a zjišťujeme že jsme byli zraňováni od nejranějšího dětství nemusíme si pamatovat konkrétní události ale intenzita současných zranění rezonuje se záznamy zranění minulých můžeme si to uvědomit možná nás někdy překvapilo že jsme byli hluboce zraněni kvůli nějaké drobnosti ale celá minulá historie zranění rezonuje s tím současným zraněním projevuje se právě teď ve všech pocitech myšlenkách emocích strachu bolesti a napětí můžeme to vidět bezprostředně právě když se to děje můžeme vidět to rozrušení které právě teď způsobila nějaká drobná událost někdo mne ostře kritizuje a já se cítím jako by měl přijít konec světa pro bezmocné dítě představuje konec světa kontakt s primitivní trestající osobou všechny panické a obranné reakce které se objevily se okamžitě uložily do mozkových spojení a tělesných tkání událost která se podobá té minulé pak okamžitě všechna tato spojení zmobilizuje můžeme si tento proces plně uvědomovat právě když se nám to děje neutíkat od zranění nepřemýšlet o tom neodtahovat se od strachu a bolesti ale dovolit té situaci se všemi jejími tělesnými příznaky pocity napětím a tlaky aby se odhalila a ukázala co je zač neutíkat pryč ale zastavit se pociťovat sledovat naslouchat to je možné jen tehdy pokud neunikáme do spletitého obranného systému který vyrostl v průběhu let aby nás chránil nebo spíše aby chránil představu kterou si o sobě vytváříme když nás někdo ostře kritizuje tak přeci není ohrožen náš organismus co je ohroženo je možné to ihned zkoumat kde je to nebezpečí co ochraňujeme je tím problémem ochrana sebe sama dokáže energie uvědomění prolomit zdi které si obrana vybudovala dostáváme se teď k jádru toho co je zraněno když jsme zraněni obrana znamená izolaci nepřítomnost vztahu nemůžeme se bránit a zároveň být citliví být v důvěrném a zranitelném vztahu s čímkoliv to je zřejmé že platí to pro každého jednotlivého člověka a stejně tak i pro celý národ chybí nám zkušenost že můžeme zůstat nechráněni a přitom být v pořádku a přežít nevíme to jediné co jsme na základě naší zkušenosti dělali slyšeli pozorovali a učili se byla obrana nejen fyzická ale také psychologická nezpochybňujeme potřebu inteligentní fyzické ochrany organismu ptáme se zda potřebujeme psychologickou obranu nevíme že můžeme existovat bez této obrany jako bezbranné děti jsme byli psychologicky zraněni a automaticky se začala vytvářet obrana nyní stále dokola prožíváme tento záznam donekonečna nás zraňuje nebo otupuje abychom unikli bolesti zjevně mysl nedokáže rozlišovat mezi inteligentní ochranou organismu a ochranou nahromaděných vzpomínek na sebe sama aktivuje se k ochraně vzpomínek stejně jako k ochraně těla před fyzickým poškozením tak co to znamená nebránit se když jsme zraněni dokáže se energie sjednotit v plném uvědomění velmi velmi tichém otevřeném nebráněném a zranitelném pokud takové uvědomění má příležitost volně pracovat uděláme neuvěřitelný objev není nutné se bránit co je zraněné a bráněné je paměť je možné naslouchat ostré kritice a s plnou pozorností vidět a cítit co je zraňováno nebo by mohlo být zraněno a nebránit se je možné dostat se do takového stavu který je mimo veškeré vysvětlování a intelektuální porozumění být právě teď bez jakékoliv obrany je to odumření té hluboko zakořeněné touhy zachránit se a zanechání navyklých obran to vše bez úsilí a záměru můžeme se přestat bránit to je ten zázrak možná si budeme připadat jako bychom se vydávali do neznáma nikdy předtím jsme se o to nepokusili protože jsme si na obranu zvykli důvěřovali jsme jí a přitom nám nakonec přinesla jen bolest a izolaci ale nic se nezmění dokud jsme svázáni obranou a ochranou a tak když se na to díváme s hlubokým zájmem může se v okamžiku zranění objevit jiskra pozornosti která nám umožní zvládnout naučené automatické reakce můžeme přijmout riziko že nevíme jak to dopadne ale nebudeme se bránit neučíme se novou techniku jak něco zvládnout nemluvíme o technice technika je obrana ale zde jde o zranitelnost bez znalosti výsledku není co bránit pokud je toto jasné jako obloha bez mraků pak žijeme bez tvrdosti a skřípání našich ulit jsme vřelé měkké živé bytosti schopné si navzájem otevřeně naslouchat a hluboce se dotýkat být navzájem plně propojeni znamená nepřítomnost všech hranic mezi mnou a tebou je to nepřítomnost zranění a obrany je to svoboda  zpět na stránku o toni packer 