<table border="0" cellpadding="1" cellspacing="1" style="width:100%">
	<tbody>
		<tr>
			<td>
			<p><a href="http://www.grada.cz/vsimavost_8700/kniha/katalog/"><img alt="" src="https://img.grada.cz/media/sprinx.bookimages/755540.jpg" style="height:396px; width:270px" /></a></p>

			<p><em>Všímavost – cesta ke zklidnění mysli pro ty, co nestíhají<br />
			Michael Sinclair, Josie Seydel<br />
			vydala Grada, 2015</em></p>
			</td>
			<td>
			<p>Nakladatelství Grada mne požádalo, abych napsal recenzi na tuto knihu od dvojice autorů, kteří pracují s uspěchanými klienty v Londýnském City. Tito klienti nemají čas na formální meditaci všímavosti a tak hledají způsob, jak účinně rozvíjet všímavost při každodenních činnostech. Já sám na kurzech mindfulness zdůrazňuji, jak je důležité, rozvíjet všímavost při běžných činnostech, jako je mytí nádobí, čištění zubů, chůze, ale i rozhovor nebo psaní na počítači (ano právě teď píšu všímavě, nebo to aspoň stále znova zkouším :) ) Nicméně tvrdit, že k tréninku všímavosti stačí pouze tato neformální praxe je přinejmenším spekulativní. Neexistuje žádný výzkum, který by to potvrzoval. Naopak při tzv. formální meditaci v sedě (nemusí to být ovšem zrovna v lotosovém sedu) či v chůzi (kdy chodíme sem-tam po krátké trase), omezíme množství rozptylujících podnětů a tak se může mysl lépe zklidnit. Díky tomu si můžeme začít všímat vnitřních procesů, které jsme předtím nedokázali zachytit – například to, jak naše jednání ovlivňují různé druhy postojů a motivací, jak vznikají a zanikají myšlenky, nebo jak se emoce projevují v těle. Je to podobné, jako když se na jezeře zklidní rozčeřená hladina a my můžeme vidět, co se skrývá hluboko pod ní.</p>
			</td>
		</tr>
	</tbody>
</table>