 strach ze smrti  zpět na stránku o toni packer milá toni píšu protože jsem nedávno musela čelit velkému strachu poté co jsem absolvovala seminář zabývající se psychologickými problémy jaderné doby promítal se film den poté pomáhala jsem organizovat komunitní setkání pro své sousedy abychom mohli sdílet pocity které v nás ten film vyvolal všechny ty strašné politické a vojenské události se pro mne najednou staly reálné jako kdyby se zvedla opona a já najednou uviděla jak strašně nebezpečný je tenhle svět sevřel mne téměř paralyzující strach můžu na to přestat myslet jedině tehdy když pracuji také jsem meditovala vsedě a trochu to pomohlo ale i při tom se objevovala cítila bych se silnější kdybych věděla kdo jsem věřím že kdybych to zjistila tolik bych se nebála cítím že hledám nějaký únik dokonce mne napadá že se toděje jen proto abych začala brát vážně svou meditační praxi jinak ji nemohu myslet doopravdy cítím se úplně vyděšená a pak přijde bolest protože si uvědomím jak je život krásný chtěla bych aby ten strach zmizel a zároveň se bojím ho pustit bojím se že bych zase usnula částečně si uvědomuji že mohu zemřít dříve než bych čekala vím že to má co dělat se strachem z mé vlastní smrti ten je ale odlišný od zděšení které cítím když si vybavím scény kde vybuchují bomby jednoduše nechci ještě umřít nevím vlastně co od tebe potřebuji slyšet jistě ne to že všechno bude v pořádku poslouchala jsem několik tvých nahrávek a byla bych vděčná kdybys mi napsala dopis milá setkáváme se s mnoha různými strachy paralyzujícím strachem a zděšením při pomyšlení na výbuchy jaderných bomb a odlišným strachem z vlastní smrti nesnášíme je a chtěli bychom aby zmizely a přitom se bojíme že když zmizí tak zase usneme strach nás povzbuzuje abychom si sedli a usilovně začali zkoumat co se s námi děje a doufáme že to nám to pomůže strachu uniknout naší navyklou reakcí na strach je touha se ho zbavit můžeme mu místo toho přímo čelit naplno a přijít tak na jeho základní příčinu jedině když mu budeme bezprostředně čelit důkladně mu porozumíme a uvědomíme si že my jsme strach ztratí tu ohromující moc kterou má nad naším životem můžeme zůstat zcela tiší třebaže je strach zrovna přítomen a doprovázet ho tiše bez hnutí kdykoli se objevuje a odhaluje být naprosto zticha znamená nechtít abychom z toho ticha něco získali člověk si pak jen všímá toho co se právě děje bez zábran posuzovaní nebo očekávání že se něco zlepší je to možné co je strach můžeme ten proces důkladně sledovat v okamžiku kdy něco ohrozí náš život se objeví silná fyziologická reakce v celém organismu stoupá energie zrychluje se tep sevře se žaludek střeva se zkroutí svaly se napnou smysly se zostří zdědili jsme zvířecí instinkty máme je naprogramované v mozku připravují tělo k útěku útoku nebo strnutí když se objeví reálné nebezpečí a máme možnost utéct nahromaděná energie slouží svému účelu je naplněna potřeba okamžitě jednat uskočit před padajícím stromem je přiměřená reakce povšimnutí si nebezpečí a uskočení tvoří jednu společnou akci nicméně to co nás většinou děsí není bezprostřední nebezpečí ale jsou to obavy o naši tělesnou nebo psychickou existenci myšlenky na to co by se nám mohlo stát v budoucnosti tyto myšlenky vyrůstají ze vzpomínek na bolestné a děsivé situace které jsme sami zažili nebo o kterých jsme se dozvěděli v knížkách zprávách filmech a tak dále myšlenky na minulé i budoucí nebezpečí spouštějí tytéž tělesné reakce jako reálné nebezpečí ale my při nich neděláme to k čemu jsme biologicky naprogramovaní nevyskočíme a neutečeme prostě jen pokračujeme v přemýšlení představách a emocích co se mi stane jaké to bude bude to katastrofa co udělám umřu s každou další myšlenkou a představou se objeví více tělesných příznaků které následně vytvářejí nové myšlenky nesnáším tenhle strach začíná to být nesnesitelné chci aby to přestalo jak to mohu zastavit jak se z toho mohu dostat přemýšlením o své situaci se trápíme ještě víc chtění zbavit se utrpení vytváří rozpor a pocit že já a utrpení jsou od sebe oddělené a odlišné a to následně vytváří ještě více utrpení a napětí vidíte jak se následky myšlenek valí skrz tělo a mysl jako lavina vidíte to a cítíte přímo právě když se to děje nebo se tomu chcete vyhnout hledámeli rozptýlení v práci v sociálních a politických hnutích v zábavě sportu pití sexu nebo v náboženství může to dočasně zbavit mysl děsivých myšlenek a tělesného rozrušení ale nemůže nám to přinést vnitřní svobodu strachu se nedá uniknout strach se dá jen dočasně zahnat pod povrch dříve či později se myšlenky vrátí k hrozbám bombám nebo čemukoli jinému strach se znovu vynoří a celý ten proces začne nanovo myslet na nebezpečí ze kterého se nedá žádným způsobem uniknout například na globální nukleární holocaust neumožňuje najít ani imaginární útočiště přestože všechny naše zděděné instinkty křičí běž nahromaděná energie se nemůže vybít jen myšlenky se dál zmateně rojí a výsledkem jsou stavy zděšení a paralýzy můžeme rozpoznat že myšlenky na minulost přítomnost a budoucnost jsou příčinou strachu můžeme rozpoznat že minulost přítomnost a budoucnost jsou samy o sobě pouhými myšlenkami když nevzpomínám jak mi bylo v minulosti a nepředstavuji si jak mi bude v budoucnosti strach nevzniká moje já je také jen myšlenka ve skutečnosti je to souhrn mnoha různých v minulosti nasbíraných představ identifikací a symbolů a s nimi spojených emocí motivací a cílů bojíme se o tyto představy bojíme se že příběh našeho života může skončit předčasně a nešťastně dívejte se na to zkoumejte to zkuste to sami na sobě vzniká strach bez vzpomínek na minulé události a předjímání budoucích nebezpečí je zde pouze to co se právě teď děje a to může být třeba i bezprostřední nebezpečí a okamžitá reakce ale v tom problém není co je zač ten strach z vlastní smrti který nás mučí můžeme mu dovolit aby se rozvíjel a odhaloval a přitom ho tiše zkoumat a doprovázet bez ohledu na to jak silné je naše nutkání utéci co je to vlastní smrt když se na chvíli zastavíme a podíváme se dovnitř není vlastní smrt jen pojem není to jen sled myšlenek a obrazů které procházejí myslí jaké to je když pomyslíme na to že by naše záliby které si tak hýčkáme měly najednou nezvratně zaniknout scény vlastního umírání se odehrávají výhradně v naší představě a přesto spouští obrovskou psychickou i tělesnou tíseň stejně tak bolest bolest když začnu vnímat krásu života není tato bolest důsledkem myšlení už tu nebudu abych si tu krásu užívala nebo až nastane naprostá jaderná zkáza nikdo tu nebude a žádná krása tu nezůstane aby si ji někdo užíval když pomineme tu opravdu strašlivou tragédii lidského válčení odkud se bere ten strach že já už nebudu vzniká proto že si neuvědomujeme že se tak strašně bojíme o pouhou představu protože si opravdu myslíme že ta představa jsem já uprostřed tohoto obrovského nezměřitelného neustále se měnícího umírajícího a zase se obnovujícího proudu života se lidská mysl snaží udržet pro sebe něco trvalého a jistého máme schopnost myslet a vytvářet si o sobě představy zapamatovat si je a pevně se k nim připoutat díky tomu bereme tento svět představ a idejí jako reálný plně věříme že příběh našeho života je skutečný jsme s ním plně identifikováni a chtěli bychom aby pokračoval navždy pojem navždy je sám o sobě jen vynálezem lidské mysli navždy je sen když to budeme zkoumat neomezovaní myšlením představami vzpomínkami a názory zkoumat to důkladně až do hloubky naprosté temnoty nevědění může se náhle objevit vhled že nejsme vůbec nic nic že vše čeho jsme se drželi jsou představy a sny být nic znamená být všechno je to úplnost soucit je to konec oddělenosti strachu a utrpení je přítomna bolest když není nikdo komu by vadila když já zaniká otevírá se něco nádherného  zpět na stránku o toni packer 