 meditace v denním životě s jeffem oliverem když mi přišel email s informací o jeffově pražském retreatu zajásala jsem konečně něco pro nás pracující studující kteří se snažíme najít rovnováhu a klid během našich běžných denních aktivit jeffa olivera jsem potkala v meditačním centru dibbavana byl to můj první meditační retreat a dost zasáhl do mého života jenže v té době jsem měla prázdniny takže pokračovat v meditaci každý den nebyl problém vše se zdálo jednoduché a fungovalo jako po drátkách akorát že s nástupem do školy se meditační praxe stávala pomalu a plíživě stále méně intenzivní známe to všichni vždycky se vyskytne něco důležitějšího a naléhavějšího na práci a pak se najednou přistihneme uprostřed nějakého toho stresu vzteku smutku a slova jako všímavost a plné vědomí nám zní jako vzdálená vzpomínka myšlenka retreatu v denním životě se mi moc líbila celé to vypadalo tak že ráno od 6 do 9 a večer od 18 cca do 20 hodin mohl kdokoliv kdykoliv přijít posedět povyprávět a pobýt jak dlouho chtěl já jsem ze zúčastnila skoro každý den ráno jsem vstávala v 5 abych na šestou byla v centru lotus první 2 dny jsme byli jen tři uvařili jsme si čaj jeff nám vyprávěl svoje zkušenosti odpovídal na dotazy a pak jsme buď meditovali v sedě nebo jsme pozorovali vodu jak se vaří v konvici nebo čajové lístky jak se rozvíjí když se zalijí horkou vodou nebo jsme pozorovali paprsky světla zářící z plamene svíčky když se na něj dívá s přivřenýma očima to vše nám mělo připomenout pravou přirozenou podstatu věcí postupně se nás scházelo víc a víc každý většinou přinesl něco k snídani tak jsme společně jedli v plném vědomí každý pobyl podle svých možností a postupně jsme se rozcházeli v sobotu ráno jsme se rozhodli jít na meditaci v chůzi která se nesla v jeffově freestyle duchu byli jsme tři navzájem jsme se drželi a ten kdo byl uprostřed měl zavřené oči tak se nám otevřela možnost prozkoumávat známé pražské ulice jinými smysly než je zrak všechny zvuky byly hlasitější a bližší vůně intenzivnější a mrazivé počasí s náledím vyžadovalo notnou dávku důvěry ve vidící průvodce zastavili jsme se u vltavy a pozorovali jsme karlův most který jakoby se vznášel v oparu vypařující se vody z řeky všechno bylo jakoby magické a velmi reálné zpátky ale ke všedním dnům kdo chtěl a měl čas mohl do lotusu přijít i večer a sdílet s ostatními svoje zážitky a zkušenosti které měl během dne někdo třeba jen přišel mlčet a poslouchat pak měl jeff většinou krátký dhammatalk a opět jsme meditovali pro mě byl retreat velmi cennou zkušeností měla jsem trochu obavy že budu z ranního vstávání unavená že se třeba nebudu moct soustředit ale opak byl pravdou nejen že jsem měla dost energie na všechno ale taky jsem byla mnohem více v klidu bez zbytečného stresu myslím že ostatní na tom byli podobně protože většina se do lotusu vracela opakovaně celý týden byl to pro mě dost důležitý impuls pro pokračování v praxi ukázka toho že to rozhodně není ztráta času a taky ukázka toho že meditace nemusí být a není něco co je odděleno od běžného života že právě naopak každá naše činnost může být i meditací a taky to že je cennější umět uplatnit svoje meditační zkušenosti ve všedním životě než je vzájemně oddělovat autorka karolína sobotová  jeff oliver  