1
Honza Burian
Poezyje, výběr, 2001-2003

Mít rád hrůzu
2002-2003

*

Mít rád hrůzu
jak jenom můzu 

Jak jenom můžu 
mít rád hrůžu

nemám totiž volbu jinou
ani krok stranou
vlevo peklo vpravo peklo
nebe strachem uteklo

*

víra smrt a vichřice
skřeky prasklý polnice

*

Jaro je rozbřeskem roku
lítavci zpívají sloku 
o tom
Jaro je extází přírody
milenci líbají nálady
po Tom

*

 venku je hezky
 přivírám oči  
 před sluneční krásou
 a zakopávám o obrubník 
 porážím italské turistos
 jako domino 
  
 Padají, ale nezlobí se 
 dlažba je prohřátá
 mají všichni sluneční brýle
 takže jim nevidím do tváře
 ale zdá se, že z jejich brebentění
 zaznívá teplá lidská nota, snad i smích
 a jistě .. přívětivě za mnou kynou pravicemi
 zatímco se na zemi mazlí s prachem naší stověžaté
 matičky
 jak je dnes krásně
 
 v batohu nesu láhev medoviny, kterou jsem
 2 hodiny
 sháněl po Praze pro kamaráda mlsouna,
 který má dnes narozeniny
 a pořádá piknik
 který ve vlahé jarní noci postupně
 přejde v pignik
 anóbrž výpras
 korýtko dobrovolné
 kyblíček povinný
 Aj! Ejchuchů!
 Zdráv buď Dyonýsos, zdráv buď Bakchus, 
 doufám, že to taky ve zdraví přežiju.

 Ajta krajta,
 žiju tu žiju
 jů JŮ JJŮŮ

*

Zbože náš, jenž ses dal námi vykoupit
posvěť se trhem cena tvá
buď čistý zisk tvůj
buď vůle reklamy a bavičů
konzum vezdejší dejž nám hned dnes  
a odpusť nám naše viny
jako my si odpouštíme myšlenky na zítřek
neuveď nás v pochybnost o nás samých
a zbav nás všeho nezištného. Amen. 

Domorodci
podzim 2002

* 

Stejně jako dříve směňovali domorodci 
své bohatství za bezcenné korálky a zrcátka
dnes dychtí po levné elektronice a Hollywoodu

11.9.2002

*

Limuzíny státních hospodářských celků 
řídí po dálnici globalizace 
lokajové parlamentní demokracie
podle pokynů finanční oligarchie
 rozvalující se vzadu na sedadlech z lidské kůže

11.9.2002

*

Můj přítel dokončuje
 doktorandské studium
zejména bádá 
jak se proplést
džunglí intrik
vědecké byrokracie
a zajistit vlastní existenci

připomíná  mi veš
v kožichu prašivého psa
hledajíc méně prašivá místa
kde může v klidu nasávat
avšak netuší, že pes bude
každou chvíli utracen
a vzápětí preventivně spálen
aby se svrab dále nešířil

11.9.2002

*

Stýská se očím po barvách televize
na záda ať mi vleze eko-krize
v autě jsem king a pán
silnice, beton, swing a sám
práce furt až do večera
na tři týdny do světa
na víkend patří moje žena
a dětem školní osvěta
já žiju v euroamerice
kreditka ta mě pálí v ruce
potěšení v marketu 
v hospicu starýho tátu

ve čtyřiceti jsem na vrcholu  žebříku
opřenýho o špatnou zeď
a celou tu cestu zpátky
 pokorně na kolenou

* 

 Jsem jako kuchař  co vaří stále lepší pokrmy,
ale zdá se mu pravý opak, protože zároveň
 ztrácí chuť

Jsem jako závodník co běží stále rychleji,
ale zdá se mu pravý opak, protože doběhl ty
 rychlejší závodníky.

 Jsem jako dělník vyrábějící stále víc a víc,
 ale  zdá se mu pravý opak, protože přes hromady výrobků už
 nevidí co všechno vyrobil.

*

Vířivá křivky tělo ona
seděli sobě na tata
na hoře na dole
si vzájem chtěla
jak a muž též
blud na blata. 

*

 Co to znamená
svoboda, revoluce, šílenství
 a takové základní věci?

*

caravans of hearts

sand instead tears
in my eyes
caravans
caravans

sand is blue kiss
sky is gold
caravans
caravans

rainnig upwards
we both are
caravans
caravans

stars instead tears
in your eyes
caravans
caravans

*

noci v ulici 
lidi nespící
chodící

květy v ložnici
lidi nespící
vonící

konce v kostnici
lidi nespící
planoucí

*

dál za široširou oblohou
kam lidé ještě nemohou
je slyšet někdy tichý smích

výš než mohou oči pohlédnout 
než může duše dolétnout 
dřímou lidské sny o bozích

blíž než má k sobě jen člověk sám
tam noční světlo uhlídá
kde skutečný je smrti stín

níž pod zemí jež je matkou dní
tryskají barvy zrození 
života lásky žhavý klín
 
*

po ničem netouží
2002

* * *

Básně sou jenom slova
  jen symboly na papíře nebo na monitoru
 jen zvuk vzduchu vibrujícího mezi námi
 na  tom nezáleží.
 Důležitý není to, že slova vidíš nebo slyšíš
 dokonce ani to, že si myslíš, 
že chápeš obsah.
 Důležitý je, když prožiješ,

 proč je básník napsal.

 Stejně tak se vším uměním
 Stejně tak se vším úsměvem

* * *

 Život je někdy hebký jak  kočičí  kožich
 a kočky se moc rády  nechaj drbat nad ocáskem
 protože tam mívaj nejvíc blech 
 Život je někdy surový jako zprávy z bojiště
 kde se ti které ovládá moc drbou,
 protože tam maj nejvíc blech

 * * *

 Rozpouštím se mezi lidma 
 jako šumivá tableta vhozená do vody.

  Lidi sou jako voda
 bez nich zemřeš,
 Ale když je jich moc, utopíš se
 zmizíš, rozpustíš.

* * *

 símena akál nýk gů q

 pryč zas úžas  hloub jí blíž

 rOto r0t r°tO 

tvůj výraz je ptáš se sníž

p?roč semkla pát asafra 

Tak.

* * *

 po ničem netouží
 a všechno si užívá

nikoho nesoudí 
 a každému co jeho dá

ničeho nelituje 
 a ze všeho se poučí

na nic nespoléhá 
 a klidně bdí

* * *

 Jsi ty
 ale taky můžeš být
 tamto, tamten a tamta
 ono to nejde zprvu, ale 
 až třeba po desátý
 být táta, slunce, lípa, hrom
 bolavej zub a doktor Mengele
 být to bývání
 pak jsi všecko

 ale ne všemocnej 
 když jsi ty, 
tak taky nedokážeš, aby ti vyrost další prst
nebo aby tě hned přestalo něco bolet
 když jsi všecko 
 tak cítíš všechnu rozkoš a všechnu bolest  
 nemůžeš s tím dělat víc než sám se sebou
ale můžeš líp přijít na to co svět bolí 
a pomoci mu dřív než to začne bolet tebe.

* * *

cesta jde po tobě
 život  se člověčí

změna se zvěcňuje
 pravda se osvědčí

 láska se daruje 
 není  nic věčně
 
 vesmír se raduje
  trpí statečně

* * *

 jako vosa lákán na med
 vystrkuji žihadlo
 vstříknout života jed  v tělo
 co rozkoší uvadlo

 cukr lásky, jaká škoda
 rozsypal jsem na loži
 lepí se jak karamela 
 nahým dívkám na kůži

* * *

              ČAJ

 Vetknout květ chuti mezi rty

 Nebe a zem se sváří v klid
 Vůni zlata světa pít 

 Rozkvete dým z listí vody
 Dotek hlínu a vzduch spojí 
 zlehka spolu v mysli tvojí

* * *

 Mám starost o lidstvo
 jako o dítě 
 co sedí na hromadě barevných prášků
 a spapá je, 
 protože si myslí, že jsou to lentilky
 a posere se 
 v plenkách "Pampers"
 na jedno použití

 Než se děcko naučí číst
 návod k použití
 kontraindikaci blahobytu
 tak se zesere z podoby

* * *

 oř 
 kořky
 oře
 hoře

 * * *

 nechci psát básně
 ale žít poezii
 a na potkání recitovat
 vlídnost a dar

 je to ale těžší
 než onanovat se pudy sobectví
 otrok sebe sama
 nemůže být osvobozen

 * * *

Lidé jsou paprsky slunce
 zpomalené na rychlost dechu

někteří pálí a jiní hřejí
 někteří oslepí, jiní posvítí na cestu

* * *

Cvišncajt
2001 – 2002

 Ne, nezačínej mne milovat.
 Stačí, že tě miluji já.
 Ta nenaplněná láska se plní inspirací
 Tam kde chybíš ty, plní se pohár  fantazie 
 tryskají básně, obrazy a sny.

 Ale kdybys  mne přece začala milovat
 - pak ... nemusel bych psát jen básně na papír
   mohl bych je žít

* * * 

ŘÍKAČKA O PANENCE

Když byla panenka mláda
tak chlastala tuze ráda

 A když dítě porodila
radostí se podnapila

 O panáka se opřela,
 když jí mladší chlapa přebrala

 Každý víkend namol doma
pak i v práci málem kóma

 Z léčebny když vrátila se
 ožrala se jako prase

 Důstojnost není vlastnost,
 kterou by našla v alkoholu
 tak škemrá o pozornost
 vyžívá se v světabolu

ráda  ubližuje sama sobě tím,
že ubližuje i těm ostatním

 dotýká se příliš - 
                  příliš dlouho dna
stala se z ní ryba - 
                    ryba hlubinná
velký bledý oči
"Z který střechy skočit?"
 zračí se v těch očích - 
          jenom ona sama
velká černá tlama 
jak pekelná jáma
beze dna
všechno jenom schvátí
a nic nenavrátí
smrti podobna

jó ... když panenka mláda byla
tuze ráda se napila

 chlast je věrný kamarád
 má tě k smrti -
           k smrti rád 

* * *

Umění je to 
     co k novému tě inspiruje
kýč - to je jen pouhá onánie

 ačkoliv je příjemná a účel splní
je to jenom nuda v přestrojení

* * *

without mind
down to the ground
without soul
like dirty mole
digi´n the grave
like empty slave
of my desires
look at the stars
fall back to heels
stars are my tears
behind the cloud
voices so loud
I’m alone
but not  a stone
I'm alive
in life I dive
my life is  change
there is no range
I live in stream
it’s not a dream
it‘s sharp and real
I breathe and feel 
I look forward 
I´m  not coward
and I‘ll chose
new things to lose

 I look forward ... 

I look forward ... 

* * *
Autoportrét 

Jsem jako střepy zabalené do sametu
polib mne a utři krev si z retu
jsem jako do sametu zabalené střepy
jsem čistý rozum, který ovládá cit slepý

jsem výška ve které se můžeš utopit
jsem zloděj, který tě chce o sny oloupit
jsem hloubka do které se můžeš vznést
chtěl bych ti darem z nebe hvězdy snést

ulpívám ti na kůži
tak jako lístky na růži
medový a sametový
zraňuji tě svými trny  

jsem co jsem,
 pravil Bůh v knize Genesis
jsem co jsem,
 pravím já, nejsem vůbec nic

* * *

Stojíš uprostřed jezera, okolo jen chladná hlubina
Pojednou hvězda do dlaně ti slétla, malinký žhavý kus pevného světla
pálí a zraňuje, jak ho jen udržet
předtucha varuje, nepřijde nikdy zpět
házíš ho ze strany - na stranu, do obou dlaní
nechceš se vzdáti snu, který se plní
je na tvé vůli zda získáš naději
                             sevřeš ji v dlani
na jizvy zapomeň rychle se zhojí.
nebo zda zasyčí v jezeře slzí
sůl se ti zažere, pálí a mrzí

  * * *

 Seděla na zahrádce
 U sadu
 pivoňka

* * *

Přichází tma., zavírám oči
 chvěji se básní
do inkoustu pero smočím
 pěji verš bázní.

* * *

Lze oblbnout někoho několikrát,
ale ne všechny napořád

* * *

 Smuka (remix, věnováno opět V.Dufkové)

 Žal mi 
 kvítí kytici

 Žalmy
 zní na zvonici

 Žal mi
 rve srdečnici

 hřbitove, hřbitove
 hlubino bezedná.

* * *

Ze
 sna
  buď on, nebo já
  ať skon, nebojá - 
  cná
lze

* * *

Goya: Los desastros de la guerra, Esto es peor ?(Co horšího?)

Co horšího? Na kůl vražen.
  Všechno! Co se děje za obrazem.
  Všechno co nikdo nevidí
Co se stalo, co se bude dít.

 Nekonečná není žádná z bolestí
na rozdíl od lidské krutosti

* * * 

 Teprv pokud víš co dávat, můžeš pomoci.
 
 Ten kdo toho ví nejvíc teprv chápe jak málo toho ví.
 Ten kdo dává nejvíc  teprv chápe jak málo dává.
 Ten kdo nejvíc pomáhá teprv chápe jak málo toho udělal.
 
 Vědět, dávat i pomáhat můžeš vždycky víc.

* * * 
 
 Order is ever created
 ... but never done

* * *

M. Duffkové

 Řekla jsi mi
(mě neviditelnému větru)
tiše a smutně:

"mineme se,
 pomíjíme,
 pomineme se."

myslím, že jsem do tebe blázen.

* * *

Odsouzenec

 Skončil život
 přibitý na hrot
 hřebů do lafety děla
 ruce vývrat vzad od těla
 hlavně hlaveň do zad tlačí 
 hlava hlá vně vře- 
štíry-
                                      čí
díra uprostřed děla
síra, hrom a střela
díra uprostřed těla.
 
... srdce letí ke hvězdám

Zjistíš
2001-2002

* * *

I know I am just a tear in vortex
which is made of many whirls 
made of whirls and so on
but even the greatest whirls 
have begun from the smallest 
moving congenial
and nobody can say which tear
every itself a whirl too
is the start of the next storm
so we all participate on  the Actuality
and there will be no vortex
without the single tears
that's our virtue, freedom and trust

* * *

Bůh je naše touha po spasení 
větší onanie vážně není.

 - Všem puberťákum.

Silná je touha
kojit ji třeba
než najdeš klid v hrobě
však nezapomeň pro boha,
 že pramen má v tobě.

 - Všem ostatním.

God is our lust for salvation
there's really no greater masturbation.

* * *

Není důležité co si myslí bůh
soudit tě budou jen ti co přijdou po tobě
a myšlení i hodnoty se mění
snad  jediné co zůstane stálé
je flusnutí do ksichtu památce těch
kdo žili jen pro své potěšení
na úkor všeho budoucího

* * *

 Skrz tajemno, všech věcí bezedno
 Skrz touhu, jež zkoupe rozum v louhu
 Skrz tebe, zornice zří sama sebe
 Bez zdání, Poznání,
 že vztahy a věci jsou zajedno
 tak šeptá krev a kůže, vůně tvá,
 že v lásce jsou jen jedno dva
 
* * *

Dnes je problém
 kvílivý
 linka světla pode dveřmi
 ty 

 kdo čteš
  nevíš co znamená
ale dovedeš si představit
 věř  mi taky znáš.

* * *

hladina
 kyprý svit
  kapří byt 
   kobří klid
u dna
 kopretina
 
* * *  

hlad na hodnotu
 restaurace chtění
 ulpíváš pohledem
 na menu hleníš
 konzumace mrdání
 trávení času 
sraní nudy
 ostrý břit klozetu
 krvavý kundy
 potrat blahobytu
 
* * *

neexistuje recept co v týhle situaci dělat
v tomhle světě
aby nedošlo k průseru

ale nemůže to dopadnout špatně
protože jestli to proserem
tak si celej vesmír oddychne,
že se zbavil takovýho svinstva
jako sme my

* * *

když je mi dobře chce se  mi zabíjet
když je mi zle všechny chápu a jsem moc hodnej

 jak se ke mně asi budou chovat ostatní?

* * *

 Cha cha
 všichni píšou umrněný
uvzdychaný sračky
anebo jakoby dramatický naspídovaný surralistický žvásty
nebo hlubokomyslný rady
nebo estetický krajkosloví
mrdam na to 
mrdam sebe
onanuju
i já to píšu
ale 

* * *

Sláva na výsostech Bohu
Sláva Na výsostech bohu
sláva na Výsostech Bohu
sláva
gkrrrk
na výsostech
sláva
 sláva sláva sláva
bůch jé zelená á krává
sláva na výsostech bohu
prrrddd
sláva na výsostech bohu
sláva na výsostech bohu
bohu
huhu huhu huhu 
nemohu

* * *

Zjistíš, že umřeš
zmizíš jako bys nebyl
stejně seš nula
tak proč si neužít
nenapumpovat do sebe co nejvíc požitků
ještě holku ještě cígo
ještě kluka ještě vzrůšo
ze sportu z hraček
z moci z krutosti z perverze
ještě ještě
si větší a větší
si nula
a chceš na to zapomenout
si větší a větší
nula
až budeš největší nula 
na celým světě

* * *

 Cílem současného zábavního průmyslu
je nudit pokaždé trochu jinak
takže si konzument vlastně ani nevšimne
že se nudí a nuda se stává
jeho přirozeným životním pocitem

* * *

 Na Štědrý den mi přišla od Maxe SMSka:

VANOCE
DO KAPRICH OCI
VLOUDI SE SLZA
S KRUPEJI KRVE

Druhý den jsem mu odepsal:

NA BOZI HOD VONI
TEPELNE UPRAVENA SMRT
BOZICH STVORENI

Tak veselé svátky!		

* * *

Nezlobte se lidé zlatí
vždyť já jsem jen ...
vždyť já jen jsem ...

* * *

Podzim

moje duše rezaví
stromy v lese rezaví
všechno i Tereza ví
tvoje vlasy rezavý

* * *

SMS mé zimní milé

Zima kouzlí sladce
cukrem sněhu
očaruje moje srdce
jenom půlku!
v druhé šetřím pro svou holku
něhu něhu něhu

* * *

A Elbereth, tys nádherná
když ráno tě rosou odívá
a první hvězdy večerní 
tvůj plášť i vlasy ozdobí
pak v poledne ty záříš snad
jasněji než slunce samo
i v temné noci hluboké 
tvá krása vábí lidem ráno.

* * *

Taje obloha 
 taje v mlze
 taje v lese
 taje v sobě
 taje tají

* * *

Hladím tě po tváři, 
 sjedu rukou po krku mezi prsa
vnímám dlaní jejich měkkou 
 pružnou oblost
 špička jazyka se zarazí o
 ztvrdlé hrbolky bradavek
 a ruce dál - chtivě hnětou břicho
a  jazyk sklouzne do důlku pupíku
 a prsty už v klíně mezi masitým okvětím 
 jen si líznu šťávy  a pak už rychle 
celý se v tobě schovám

 * * *

   Peru 99 (ze starých zápisků)

 Básnička o traktu

 ptáte se as, 
 kdo to poví?
proč když tolik jiných je krás
 o tom zlovolném útrobníkovi
jal jsem se zpívati do taktu?
nu sedím teď jak na kaktu
 a zjišťuji, že pojí se k životu
že mazlavou či řidší hmotu
každý z nás
 občas trápen, při své nevoli,
když svěrače mu povolí.
I sežral jsem hrozny
ó jak sem na sebe hrozný!
a vypil litr mlíka
ha poškádlím útrobníka!
a zatím jen já sám
se lísám

k mísám.

*  * *

Na globalizaci seru

 V Peru 
ve městě Arequipa
v čínský čtvrti
na Jerusalem street
jsem zašel do krišňácký restaurace Góvinda

* * *

Různé básně
2001-2002

Hvězdy svítí víc než jindy
po lese jsem běhal nahý
volný jako nikdy jindy
mrdám tělo světa nahý
 
lampa svítí 
boty vržou
od lesa se domů vracím
doma svítí
panty vržou
od lesa se domů vracím
 
* * * 
 
vyperu si kalhoty
vyčistím si boty
přestanu bejt špinavej
 teď sem na svět zvědavej
 
projdu se po pěší zóně
Santa Klaus tu visí v okně
je to disociovanej Santa
visí jich tu celá parta
udělej si pod stromečkem místo na moc dárků!
Santa parta přinese ti v TV novou válku.

Xmas 2001

* * *

 Mikuláš, Mikuláš 
  přišel dneska na guláš
   když ho spucnul lek se 
    že byl guláš ze pse
    
   Anděl šoustá čerta 
     je starej poberta
   děti na to koukaj
    básničku si broukaj

* * *

 Je tak nudný
 Neumí se bavit o umění
Je tak nudný
 Neumí se bavit o tom co frčí
Je tak nudný
 Neumí se bavit o vědě a filosofii
Je tak nudný
 Neumí se bavit o sexu, chlastu a drogách
Je tak nudný
 Neumí rozebírat politiku
Je tak nudný
 Neumí žádné vtipy
 
 A přesto ho mají raději než tebe …
   Možná proto, že se neumí bavit o tom co všechno tak skvěle umí.

* * *

 Bůh otec se zachmuřil: 
 „Je trochu nuda.“, tak stvořil
 bílý dům a taky dum-dum   
 A nabil Kalašnikov AK-47 

 Ježíš Kristus sestoupil z kříže
 Armádní pistole na boku tíže
 A pro jistotu co kdyby
 V dlaních ninja vrhací hřeby

 Nasedli na stealth Ducha svatýho a letí nad světem
 Bodyguarda jim dělá archanděl Gabriel s plamenometem

* * *

Procházel jsem se po Prachovských skalách
 Už mne srali turisti hopkající po stezkách
Sešel jsem ze správné cesty
A brouzdal se zlatým listím
 Přelézal vyvrácené kmeny
A mazlil se s hladkou stříbrnou kůrou živých buků
Pomodlil jsem se  v malém údolíčku zelených mechových skal
U torza kmene obrostlého obrovskými choroši
Přecházel jsem oči na svahu
 Pokrytém nahoře oranžovým pokladem buků a dole žlutými mincemi bříz 
 Šplhal jsem po kluzké skále
 Koruny stromů na podzim
Při pohledu z výšky
Vypadají jak barevné mraky z okénka letadla
Nebo jako medvěd co proběhl skladištěm barev
A taky jsem se hodně smál

* * *

Pode mnou město duní
za mnou pnou se útlé kmeny stromů
ranním sluncem prozářené
přede mnou továrny, komíny a bloky domů
šmorným kouřem zanícené
do zad mi rudé slunce sluní

vyplašil jsem černou veverku
 pískám si a myslím na svou noční milenku
 pod nohama mi křupou zmrazky sněhu
 na rtech ještě cítím její něhu

  krásu i bídu odkryje
  kouzlo periferie

* * *

      Apokalypsa

Mrtví vylézají z věr
a živí hoří jasný amen

 * * *

 Všední  ontologie

 Řezník ten je jsoucí
 von má pajšl dmoucí
 Řeznice je bytná
 kdo dá nájem klid má

* * *

Dětem

KOCOUR KOUKÁ Z OKNA VEN
 PTÁČCI LÍTAJ TAM A SEM
  NĚKTERÝM VŠAK ZDÁ SE SEN
   KOCOUR CHCE ZA NIMA VEN

 AŽ SE Z OKNA DOSTANE
   TAK TY PTÁČKY PROŽENE 
     KTERÝ PTÁČEK BUDE SPÁT
      TOHO KOCOUR ZBAŠTÍ RÁD

* * *

Na cestě

Když jsi na cestě
tak měníš krajinu
za svýma očima
copak ti přinese
stromy a malinu
a co přineseš ty jí?

třeba myšlenka
každý kousek cesty
je zase cesta
několika kroky
urazíš denní pochod šneka

Můžeš jít dopředu
anebo třeba i pozpátku
cesta je had
zakouslej sám sobě do zadku

* * * 

prázdný lidi se plní
pivem, dýmem, smíchem
přání se jim splní
 . . .    protože už nic víc nechtěj

Krumlov 2001

* * *

 KRUMLOVSKÝ KOSTEL OD BABYLONU

 Červené hranolky střech
 se vrství nahoru po kopci
 až k bílé strmě kostela
 končící černou špicí
 a střechou příkrou až k malé závrati
 zpola zakrytou korunami stromů
 kořenících až dole na náplavu
 u kamenitého břehu
 hned za mostem

* * *

Prší tóny
listí zvonky
piano ševelící
 
kapky stromy
trávy stonky
 kůži laskající

* * *

Píseň

Tóny ve své dlani skryje
ze rtů tvých ta melodie
kterou ve svém srdci sníváš
na strasti už nevzpomínáš
snad dá ti radost, snad dá ti žal
zastaví chvíli myšlenek cval
s přáteli tvé štěstí sdílí
přítelkyně v dlouhé chvíli

* * *

Ty jsi jako oheň
Svět je jako vítr
Buďto tě rozmetá
 na malé jiskřičky hasnoucí ve tmě
 Nebo tě rozdmýchá
 v jasný žhavý plamen

 Běžná bolest středního stavu
Konečky dotyků
	na pevném bříšku
	nejistoty
Radši trochu zábavy
sláma mínus hlíva
skrz zmrz
ric pic
nemáš nic
ani vynález
ani vinná lež
ani ani
  jen dar sebe sama
já mě	ty si	ona jí
já mě	ty si	ona jí
já mě	ty si	ona jí
já mě	ti sy	ona jí
já mě		ona jí
já mě		ona jí
já mě		ona jí
já mě		ona jí
já mě		ona jí
já mě		ona jí
já mě		….už dojedla 
já mě
já mě
já mě
já mě
já mě
já mě
já mě na dno nedohlédneš
já mě
já mě
já m
já 
j
;
,
.

               

                strašně moc  
               zlá chobotnice
            se tak   líně   válí
            zájem má jen o proud
               stravy stálý
            loví  loví     loví   
      potápěče     hlubinné     malátně 
   kteří                ryby          a ospale
      zabloudili          vypa-             leklé
               ve       dají                  lelky  
             tmě           jako            loví
           na	           kdyby       lelky
            dně           byly           do
                           jen z          kabelky  
                            očí  a
                             tla - my  	                           

* * *

        Jsem
     had    počá-
   co          tek
   se            i 
    kou-       ko-  
     še do   nec 
      ocasučasu

 

* * *